Gealak

Skogen innehåller ingenting mer skrämmande än en gealak. De är tack och lov oerhört sällsynta, så ovanliga att ingen vet om det ens finns fler än en. Den sägs vara lång, höljd i skuggor, med långa, vita horn, klor som lieblad och med djupsvarta ögon. Gealakten är så fruktansvärd att många vägrar säga ordet "gealak" för att den kanske skulle komma då. Istället kanske man säger "den långfingrade" eller "dimvandraren".

Gealaken har tre mytiska egenskaper, som går igen i alla historier som berättas om den. För det första åtföljs den av en mystisk och tjock dimma, för det andra skär dess klor igenom kött, järn och ben och för det tredje är dess ögon fyllda av en oerhörd trolldomskraft.

Dimman är det som varnar om en gealaks ankomst. Gealak-dimma sägs vara tjock, vit och den som går vilse i en sådan dimma hittar aldrig ut igen som samma människa.

Gealakens klor beskrivs som långa som lieblad, och av järn så skarpt att det sprättar upp ringbrynjor och krigare lika enkelt som en odal klyver ved.

Ögonen är dock det farligaste av allt. Det sägs att den som ser in i gealakens ögon alltid gör som den vill, och alla som vill skada den kommer att böja både knä och nacke för den.

Ett fåtal personer sägs ha sett en gealak och överlevt. De har alla antingen sett dess rygg eller bara i ögonvrån, och endast överlevt tack vare sina kvicka fötter. En av dessa är jarl Torgeir Vidsköld av Fearann.